Tekstityksen versionumero: 1.2 Päiväys: 19.07.2007
Suomennos: Janzou, DalSargamon, ashe, Chip, zippi ja Platypus
Oikoluku: DalSargamon
600 vuotta ennen Kolumbusta -
armoton ryöstäjäkansa hyökkäsi Pohjois-Amerikkaan asuttaakseen maan.
Jokin kuitenkin pysäytti heidät.
Niin syntyi legenda.
PATHFINDER - LEGENDA AAVESOTURISTA
Olemme Auringonnousun kansa.
Tämä maa on ollut kotimme lukemattomien sukupolvien ajan.
On olemassa ennustus, joka kertoo nopeajalkaisesta, -
lumenvalkoisesta luontokappaleesta.
Kun se nähdään, muutos seuraa myrskyn lailla.
Hän ei voi jäädä joukkoomme.
Hänen ihonsa ja silmänsä -
ovat kuin pahalla hengellä, joka ei ole nähnyt valoa.
- Hän on demoni. - Hän ei ole demoni, vaan poika.
Virtaava Veri on oikeassa. Esi-isiensä tavoin hänestäkin tulee hirviö.
Jos jätämme pojan kuolemaan kylmyyteen, -
- ketkä ovat hirviöitä sitten? - Nainen puhuu totuuden sanoja.
Pojan kohtalona on kulkea kansamme keskuudessa.
Hän jää joukkoomme.
Kuka oikein olet, pikkuinen?
Pikkuruinen villi-ihminen.
Tapa tuo syöpäläinen!
Et ole poikani!
15 VUOTTA MYÖHEMMIN
Anna kun autan.
Aavesoturi.
Tule! Tänne näin!
Näen nuorukaiset.
- Tervetuloa. Olette perillä. - Tulitte aikaisin kevätkaupalle.
Mistä lähtien Polunlöytäjä on liittynyt kaupparetkelle?
En tullut pelkästään käymään kauppaa.
Anna se tänne!
Katsokaa, Hiljainen Mies. Soita meille.
Eikö hän olekin kaunis?
Talvijahdin aikana sattui lumivyöry.
- Moniko kuoli? - Kolme neljästä metsästysseurueesta.
Myös hän, jonka tuli olla seuraajani.
- Oletko valinnut uuden seuraajan? - Se on joku heistä.
En vain vielä tiedä kuka.
Tyttärestäsi on tullut nainen. Me alamme olla jo vanhuksia.
Olette olleet vanhuksia jo hyvän aikaa.
Tänä iltana istumme intiaanisoturien piirissä.
Johtaisitko rituaalia?
Mitä näet?
Ennustus on täyttymässä.
Auringonnousun kansalla on aina ollut polunlöytäjä.
Perinteemme velvoittaa kansaa -
valitsemaan minulle seuraajan.
Hän ei ole vielä ansainnut oikeutta istua piirissä, tytär.
Menneisyytesi haamut riivaavat sinua edelleen.
Ennen kuin kohtaat ne, et tiedä kuka todella olet.
Sitten etsin oman polkuni.
Poikani.
Ellen voi olla intiaanisoturi, -
kuka minä olen?
Synnyit Lohikäärmeen kansan keskuuteen, mutta olet meidän poikamme.
Jää hyvästi.
Nähdään taas ensi vuonna.
Katso, sain huilun!
Sait huilun.
- Hyvästi, poikani. - Hyvästi, isä. En ole poissa kauaa.
- Olet niin kaunis. - Hyvästi, äiti.
- Ole varovainen, poikani. - Tule jo, Aavesoturi.
- Ala laputtaa. - Tule jo.
Jää hyvästi, poikani.
Älä mene liian kauas yksinäsi.
- Miksi olet aina noin totinen? - Minun tulee huolehtia sinusta.
Huolehditko myös nukestani?
Lupaan huolehtia teistä kummastakin. Mene hänen mukaansa.
Ei!
- Kootkaa ne yhteen! - Juoskaa!
Ei!
Äiti.
Odottakaa!
Osoittakaa kunnioitusta isännillemme.
Vaikka he ovat villi-ihmisiä, heitä tulee kohdella kunnioituksella.
Kuolema miekasta!
Isä!
Tämä näyttää erilaiselta.
Kenties tämä osaa käsitellä miekkaa.
Ottakaa miekka pois ennen kuin hän satuttaa itseään.
Tuokaa minulle hänen päänsä!
Villi-ihminen tuntee tapamme.
- Missä villi-ihmisen pää on? - Kadotin hänet.
Ole kirottu!
Villi-ihminen johdattaa meidät seuraavaan kylään.
Haluan tappaa heidät kaikki.
Puhdistakaamme tämä maa tappamalla heidät kaikki ennen kuin asetumme tänne.
- Tuolla. - Minäkin kuulin sen.
Nuo jäljet, isä.
Menkää pois.
Hän vuotaa verta.
Isä!
Hän on lähellä.
Hänen täytyy nukkua.
Kuten minunkin.
Mistä uneksit?
- Ei olisi pitänyt ottaa häntä mukaamme. - Pelkään hänen olevan vaarallinen.
Ystävämme ei ole se, jota tulee pelätä. Tässä on Lohikäärmeen kansan merkki.
He metsästävät häntä.
- Entä jos he tulevat tänne? - He tappavat teidät kaikki.
Viimeiseen mieheen, naiseen ja lapseen saakka.
He saattavat säästää yhden, jotta voivat seurata tätä seuraavaan kylään.
Tältä leikataan kuitenkin ensin kieli, ettei hän voi varoittaa ketään.
- Olen nähnyt heidän tekevän niin. - Entä oma kotikyläsi?
He ovat kuolleet.
- He seuraavat jälkiäsi tänne. - Käskinhän jättää minut.
- Teidän olisi pitänyt kuunnella. - Taistelemme heitä vastaan.
Heillä kaikilla on tällaiset aseet, -
ja yllään kuoret, jota kivinuoli ei läpäise.
Pakenemalla saatatte jäädä eloon.
Taistelemalla...
Tutkikaa luola!
Te kaksi johdatte väkemme lahdelle. Suunnatkaa vuorten poikki länteen.
Kun saavutte tienhaaran merkille, seuratkaa tietä itään.
Kevät on tullut aikaisin, eikä läntinen tie ole turvallinen.
Siellä on lumivyöryn vaara.
Olemme menettäneet tarpeeksi henkiä.
Lähdetään.
- Mitä aiot tehdä? - Tapan niin monta kuin pystyn.
- Entä sen jälkeen? - Sitä ei tule.
Isä, et voi antaa hänen lähteä.
Hänen täytyy löytää oma tiensä. Hänen sydämensä on täynnä kostoa.
Kantaa kaikki mitä voitte.
Palaa takaisin!
Palaa muiden luokse!
Tulkaa, nopeasti.
Nukkeni!
Tämä on kanjoni, jossa kaikki polut kohtaavat.
Tervehdimme heitä täällä.
Polunlöytäjän tytär on poissa.
Polunlöytäjä käski meidän pysyä yhdessä ja suunnata lahdelle.
Jotta voimme piileskellä kuin hiiret.
Etsin tyttären ja tuon hänet takaisin, kuten vihollistemme johtajan päänkin!
Et ole palaamassa Lohikäärmeen kansan vuoksi.
Suuntaat takaisin, koska hän palasi sen miehen luokse.
Suuntaamme itään Polunlöytäjän ohjeiden mukaisesti.
Tuhka on yhä lämmintä.
He ovat lähellä! Sammuttakaa soihdut!
- Oksan paljastama. - Keihään lävistämä.
Mitä sinä täällä teet?
Sitä kysymystä sinun täytyy kysyä itseltäsi.
Puhut arvoituksin, vanhus. Sano mitä tarkoitat.
Joudut päätöksen eteen. Luota kertomaani.
Minä luotan tähän.
Miekka voi viiltää kahteen suuntaan.
Isäni mukaan olet täynnä kostoa.
Et voi olla täällä.
Joka miehen sydämessä taistelee kaksi sutta.
Toinen on rakkaus, toinen viha.
- Kumpi niistä voittaa? - Se, kumpaa ruokit enemmän.
Keitä he ovat? Miksi he tulivat tänne?
He ovat petoja, jotka elävät tappaakseen ja ryöstääkseen.
He elävät ja kuolevat miekan kautta.
Se on heillä veressä.
Entä sinulla?
He tulevat.
Mitä tapahtui?
Nyt!
Tapaamme luolalla.
Odottakaa! Ei vielä.
Ei!
Hyökätkää!
Katsokaa!
Ottakaa heidät kiinni!
- Tule. - En.
Etsi ja suojele häntä.
Minun matkani jatkuu toisella polulla.
Mene!
En näe mitään.
Äpärä ei ole täällä.
Tämä saa hänet näyttäytymään.
Ei.
Joko olet saanut kostaa tarpeeksi?
Kerro, missä seuraava kylä sijaitsee.
Ottakaa hänet!
Tyttäreni palasi ja muutti sen, mihin en itse pystynyt.
Ellet ole tarpeeksi vahva tappaaksesi karhun, -
käytä karhun voimaa hyväksesi.
Kulje polkuani, -
niin minä kuljen sinun.
Kerro!
Repikää hänet palasiksi!
Kertoisitko nyt, missä kyläläiset ovat?
Tänne saapui vuosia sitten laiva, jonka kyydissä oli eräs poika.
Suuren viikinkisoturin poika.
Tunsin isäsi.
Missä he ovat?
Odota!
Vien teidät sinne. Näytän polkunne, -
jos säästätte hänen henkensä.
Tiesin, että osaat puhua ihmisten kielellä.
Gunnar, silmä silmästä!
Minä päätän, kuka kuolee.
Muistan Lohikäärmeen kansan loputtoman talven maan.
He tuntevat lumen ja jään paremmin kuin kukaan.
He eivät kuitenkaan tiedä mitään keväästämme.
Minne he ovat menneet?
Odota! Vuorten takana.
- Tiedän, minne he ovat menneet. - Näytä siis polku heidän luokseen.
Täällä!
Liikkeelle.
He löytävät toiset. Mitä oikein teet?
Sen, minkä isäsi opetti minulle.
Ylös siitä, kömpelö narttu!
Kohti länttä.
Se veisi meidät kauemmaksi rannikosta.
- Luuletko minua idiootiksi? - Kerron totuuden.
Tuokaa narttu tänne.
Täällä!
Matkaan!
- Suosittelen jään kiertämistä. - Hän yrittää hidastaa meitä.
On turvallisempaa kiertää järvi.
Emme ole pelkureita!
Sinusta on siis tullut polunlöytäjä Lohikäärmeen kansalle. Hyvä.
Teen kuolemaa.
Älä siitä minulle valita. Et voi kuitenkaan kuolla vielä.
Työsi ei ole tehty. Tämä on seuraavalle polunlöytäjälle.
- Kenelle? - Tiedät sen jo.
Rikkokaa jää!
- Anna hänen kuolla! - Jään ylittäminen oli sinun ajatuksesi.
Tarvitsemme häntä vielä.
Onko kylmä, äpärä?
Kierrämme järven!
Kadonnut metsästysseurue.
Sidotaan itsemme toisiimme. Polku on liian vaarallinen.
Siinä tapauksessa kuljet kärjessä.
Sitokaa itsenne toisiinne.
Narttu pysyy sidottuna minuun.
Hän johtaa meitä harhaan.
- Haluan sinun lyövän minua. - Mitä?
Lyö minua!
Riittää, narttu!
Olet viikingin poika. Näytä se!
Tartu käteeni!
Tule luokseni.
Kuuntele minua!
- Lähde! - En jätä sinua!
Mene! Luota minuun! Pyydän!
Mene!
Valitsit villi-ihmiset omanlaistesi sijasta!
Kuole, itkevä poika, -
koska et muistanut, kuka olet!
Tiedän, kuka olen!
Tee se. Suo minulle kuolema miekasta.
Olen viimeinen kaltaisistasi tässä kirotussa maassa.
Et ole kaltaiseni.
He ovat poissa.
Ennustuksen henki on kulkenut täyden ympyrän.
Kuten isästäni ennen minua, minusta tuli Auringonnousun kansan polunlöytäjä.
Aavesoturi vartioi rannikkoa. Alati valppaana, -
etsien merkkejä Lohikäärmeen kansasta pitääkseen vihan sudet poissa rannoiltamme.
Hän oli löytänyt polkunsa. Kahdesta hän ei ollut kumpikaan, -
ja silti hän oli molemmat.
Hän muutti elämäni ja kansamme kohtalon.